Det er på tide å bli med på fiestaen.
Det er dårlig for sjelen å sitte alene.
Kaptein Tyreen. Barberer han seg?
- Gjør det noe? - Ikke for meg.
Hun er ikke her.
Synd.
Det var noe med den kvinnen.
Det var det.
Fikk meg til å tenke på...
sateng.
- Myk, hvit sateng. - Major.
Unnskyld, major.
En vals.
Gjerne, sir.
- Løytnant Graham. - Sir!
- Hvorfor er ikke du på vakt? - Jeg har blitt avløst, sir.
Fortsett.
Jeg mener vi trenger flere vakter ved bunkersen...
ellers vil de franske fangene unnslippe.
Takk for innspillet, løytnant.
Da går du vel videre.
Nei, sir. Jeg vil overta, sir.
- Hva? - Overta, sir.
Løytnant Graham, har du drukket?
- Señorita. - Takk, løytnant.
En meksikansk dans, kanskje?
Jeg ville si adjø, og takk.
Det var flott å feire det å være i live.
- Har du tenkt å bli her? - Jeg vet ikke.
Jeg traff min mann da han studerte medisin i Wien.
Familien min var svært uenig.
Så uenig at jeg ikke har kontakt med dem.
Og de trenger meg her.
Det er ingen andre enn Linda på 160 kilometer.
Sier du adjø til løytnant Tyreen fra meg?
Med glede.
Jeg likte måten han bød meg opp på.
Som om vi var i en ballsal i Wien.
- Det var et vakkert lite spill. - Løytnanten har stil.
Han må være en flott mann.
Han er bedervet. Men jeg skal redde ham.
Takk for at du var så vennlig.
Jeg føler bare vennlighet.
Neste gang skal jeg være flottere.
Hadley! Wiley! Få muldyrene hit.
På hestene. Følg på.
Ryan mangler, sir. Graham dro for å se etter ham.
- Hvem dro for å se etter Graham? - Gomez.
Sersjant Gomez, vær snill med hornblåseren.
Han er syk.
Ta den tiden du trenger, menig Ryan.
Hyggelig at du ville bli med oss.
Hadde du gitt beskjed, kunne vi sendt sersjant Gomez...
for å gi deg frokost på senga.
Ryan, kom deg på hesten!
Alle er...
Alle mann tilstede, sir.
Det ser jeg, løytnant Graham. Det ser jeg godt.
Klarer du å få fart på dem nå?
To til venstre, høyre om.
I går kveld lot majoren de franske fangene rømme.
Han håpet de dro til garnisonen sin etter forsterkninger.
Det gjorde de.
Den ettermiddagen sendte han Graham og noen menn ut som en avledning.
Resten ble igjen og ventet.
Jefferson, det tørkleet er til kanonen, ikke deg.
- Ja, sir. - Wiley, fest de dyrene.
Sersjant Chillum, er vaktene på plass?
Ja. Men ikke at det hjelper.
Har lansenérene en kanon...
kan de gi oss én runde, og så avslutte det...
med de tremeters pinnene de bruker.
Nei, de slår leir.
Unnskyld meg, løytnant, men hvem sier de vil gjøre det?
Jeg.
Er de ikke pene?
Guttene mine kan ta den gjengen, iallfall de til fots...
med én hånd på ryggen.
Hvordan da, Aesop?
De er myke, O.W. De har aldri vært sørover.
De nærmer seg.
De vil være under 8 km fra Graham når det blir mørkt.
Hva om de ikke stopper?
Hva om de ikke slår leir? Om de bare fortsetter og knuser løytnanten?
Herrens arm er mektig.
15. januar. Det tok franskmennene tre dager å oppdage...
at alt de jaktet på, var en enarmet speider og en apache.
Innen da mente Potts og Riago at vi var trygge...
og kvittet seg med dem og fant oss.
Vi hvilte og stelte sårene våre.
Hei! Jeg drukner!
- Kom uti. - Jeg har alt badet.
Vannet er deilig.
- Første barbering, Tim? - Ja.
- Kanskje vi burde kalle deg Ryan nå. - Ja.
Vi venter på at Potts, sersjant Gomez...
og opprørskapteinen skal komme tilbake.
Vi er redd franskmennene har tatt hevn på landsbyen.
Jeg tenker stadig på Linda, og håper alt går bra.
- Hva skjedde? - Akkurat som å se en fugl dø.
- Og kvinnen? - Jeg vet ikke, Amos.
Har de hengt henne, er hun tatt ned.
Karene i de pene hattene får apachene til å ligne misjonærer.
Ikke undervurder verdien av europeisk utdanning.
- Ingen tegn til Charriba? - Ikke tenk på det, Amos.
Han vil dra ut tiden.
Han vil etterlate seg historier om deg som vil bli fortalt...
rundt hans folks leirbål i tusen år.
Vi ble en militær enhet igjen.
Tøff og vaktsom, klar for kamp...
så skjedde det majoren hatet aller mest.
Sir! En desertør.
O.W. Hadley har desertert, sir. I går kveld.
En hest er borte, og det mangler mat og ammunisjon.
Potts, ta med deg Riago og følg etter ham.
Jeg vil ha ham tilbake.
Det er ikke min jobb, major.
Jeg skal ikke jakte på soldatgutter med hjemlengsel.
Det er min jobb.
Greit, sersjant, finn ham.
Unnskyld meg, sir...
men hva skal de gjøre med mening Hadley når de tar ham?
Hva?
Vi er heldige om de hadde drept ham.
Men det er det majoren som vil gjøre.
Nei, Potts...
det skal ikke majoren gjøre.
Etter to dager kom sersjant Gomez tilbake med O. W. Hadley.
På veien fant han den kvinnelige legen og noen barn, og Linda.
De hadde rømt fra landsbyen.
Majoren kastet ikke bort tid på å dømme O. W. Hadley for desertering.
Jeg vil at dere skal vite hva slags folk vi har hatt med oss.
Han skjøt rett og slett et hull i meg.
Og han ville latt meg blø i hjel...
om ikke denne kvinnen hadde kommet og bandasjert foten min.
Dere vet jeg ikke er noen desertør.
Jeg dro bare til landsbyen for å hilse på en liten señorita og foreldrene.
Det var meningen å komme tilbake.
Dere vet at jeg alltid holder meg nær min storebror.
- Stemmer ikke det, Arthur? - Jo.
Du lar dem vel ikke skyte broren din som desertør, Arthur?
Du skal gjøre noe med det, ikke sant?
Sersjant, jeg vil ikke se opp på ham.
Kaptein.
Du kjenner meg.
Jeg har stukket av tidligere.
Men jeg har alltid kommet tilbake.
Og du pisket meg for det, og jeg fortjente det.
Men du har aldri drept meg.
Du skal vel ikke gi meg til en blåjakke...
fordi jeg hadde lyst på en kvinne?
Hun er skikkelig søt, kaptein.
Hun er pen og høflig, en frue. Det er hun.
Og den maten er til familien hennes.
Husker du henne, kaptein?
Jeg danset med henne, og jeg presenterte dere. Du husker henne?
Ja.
Sersjant Chillum, er det allment kjent i denne leiren...
at landsbyen er blitt brent og folket spredt?
Jeg vet det, sir...
men jeg tenkte jeg skulle vente til de kom tilbake.
- Løytnant. - Ja, sir.
Hvor mye mat og ammunisjon ble tatt?
Nok for tre menn i en uke, sir.
Major, glem reglementet.
Mine menn risikerte livet for de forsyningene.
Du har kanskje glemt det, men han risikerte også sitt liv.
Soldat...
du vil bli skutt.
Hadley!
Major, gi ham til oss. Jeg skal ta meg av ham.
Jeg lar deg ikke drepe ham.
Du har vært soldat. Vet du hva du sier?
Dreper du den gutten, vil det få følger.
Du slites ned, Ben.
Du var en klippe før, nå smuldrer du opp som kritt.
Løytnant, plukk ut en eksekusjonspelotong.
- Ingen sørstatssoldater. - Ja, sir.
Jeg sa vi skulle adlyde ham, og det skal vi gjøre!
Man bare til vi har tatt apachen.
Da, major...
skal jeg drepe deg.
Skal du, Ben?
Ja.
Ja, Amos.
Skal du la dem skyte meg, kaptein?
Jeg må.
Du skulle husket at du tilhører majoren og ikke meg.
Jeg beklager.
Det var det, gutter...
la oss få det overstått.
Major, du gjør bare det du må gjøre...
men måtte du havne i helvete for det, og Gud velsigne Robert E. Lee.
Det er en indre splittelse i gruppen, og jeg tror ikke den kan leges.
Selv noen av våre egne er bitre på majoren.
Han har byrden ved å lede, og jeg kan ikke dømme ham.
Jeg er ikke en av soldatene dine.
Jeg kunne ikke være med alle de mennene, midt i alt det hatet.
- Kan jeg få gå med deg? - Du er ikke redd for rovdyrene?
Er du rovdyret som lurer i disse fjellene?
Nei, jeg er ikke redd, major.
- Det er vakkert her. - Ødelegger jeg det ikke?
Nei.
Det som skjedde i dag, var fryktelig.
Alle døde litt med den gutten.
Men kanskje aller mest du.
Hvorfor er du sammen med meg?
Jeg har sett for mye død...
og jeg ville så gjerne føle meg levende...
at vi begge følte oss levende.
Det plager deg veldig hva karene syns om deg?
Jeg er opptatt av hvordan de kjemper, ikke hva de syns om meg.
Men hvorfor er kjempingen så viktig?
Det fins andre ting.
Menn forstår kamp. Kanskje de trenger det av og til.
Sannheten er at det er enkelt.
Glem problemene dine, ansvaret...
bare la noen gi deg mat, fortelle deg hva du skal gjøre.
Men hvem tar du ordre fra?
Om du drar til Durango, blir du nødt til å gjemme deg, ikke sant?
Det vil bli vanskelig, men ikke umulig.
Har du tenkt på å bo i USA?
Jeg tenker ikke på det, major.
Få den ut.
Det går ikke. Den er for langt inne. For nær hovedpulsåren.
Du må til legen i Durango.
Jeg blir hos troppen min.
Hent whiskey og bandasjer. Kom igjen.
Sersjant, hent en båre til majoren.
Du skal ha perm, major.
Det er på tide du tok det.
Du burde faktisk gi opp hele soldatlivet.
Du ble fanget ved elven. Overfalt som en grønnskolling.
En gutt er død, og du har splittet din egen tropp.
Hvordan forklarer du at du er utenfor dine egne vaktrekker?
Hva driver du med, major, letter samvittigheten i armene på en kvinne?
En kvinne av den heller tvilsomme typen.
Hva i helvete gjør du egentlig her, Amos?
Det er så mange franske soldater i Durango.
Vi viser ikke flagget.
- Jeg snakker ikke språket. - Men du forstår.
Major.
Det er nært, veldig nært.
Om du vurderer å kappe av meg foten, så la være.
Jeg prøver bare å hindre blodtapet.
Selv om mye av det er alkohol.
Du bør være i stand til å gå om sju dager og ri om tolv.
Jeg går om to dager og rir dagen etter det.
Potts, du og sersjant Gomez kan dra tilbake til de andre.
Jeg kommer meg til elveleiren alene.
Jeg er i stand til å følge sporet deres derfra.
Du bør holde deg unna gaten, Amos.
Du ser ikke særlig meksikansk ut.
Nei, det går ikke.
Franskmennene vet om meg.
De venter på at jeg skal flykte, så følger de etter meg til de andre.
Jeg ser at våre franske venner ennå venter.
Har du med tequilaen?
Jeg ba om noe å drikke. Dette er ikke nok til å spytte.
Nei.
Det blir bare bedre og bedre.
Snart kan jeg danse.
Tror du meg ikke?
Jeg skal vise deg det.
Frøken Covington, får jeg æren av å danse den neste kvadriljen med deg?
Vent og se.
Denne hæren danser ikke...
den marsjerer ikke, slåss ikke.
Bortsett fra på denne siste slagmarken.
Vi skal treffe juaristaene ved Guaymas.
Jeg kom hit for å forsikre meg om at du ennå var i live.
Jeg er i live.
Jeg ser det.
Du må være forsiktig.
Det franske politiet mistenker allerede dette stedet.
Vent.
Om jeg skulle komme meg unna...
Krigen varer ikke evig.
For deg vil den det, major.
Nei, krigen vil ikke vare evig.
"Våkn opp! For morgenen har i nattens skål
"Lagt steinen som får stjernene til å flykte"
- Hva gjør du her? - Jeg skal redde deg.
Vi har lett etter deg i hele natt.
- Hvorfor? - Så jeg kan drepe deg selv.
Høres fornuftig ut.
Der forsvinner vår vesle vakthund.
Skal vi dra, major?
Jeg drikker, Ben. Visste du det?
Det er hemmeligheten bak suksessen min. Jeg drikker.
Men jeg drikker ikke nok.
Hvorfor drikker ikke du, løytnant Tyreen?
Tviler du aldri på hvem du er?
Jeg har alt vært tre menn, Amos.
Det er nok for et helt liv.
- Irsk immigrant... - Avsatt amerikansk offiser.
Og sørstatssoldat.
- Jeg liker ikke noen av dem. - Litt av et sammentreff.
Kom deg vekk fra meg.
Jeg har ordrer som passer personligheten din.
Jeg må ta deg med ut bakdøren.
- Avslutt det. - En patrulje. Vi drar nå.
La meg være, alle sammen.
Kompani!
Sersjant Gomez.
Major.
Skyt!
Løytnant Graham blir general før han er 30.
Kom igjen, skjerp deg!
- Kom igjen! - For Guds skyld, la meg være, Ben.
Hvorfor ikke, major?
Du er ikke verdt å drepe likevel.
Til apachen er fanget eller drept.
30. januar. Vi trodde vi hadde mistet tre soldater i Durango...
men to av dem kom tilbake i dag, og vi hadde ledelsen på plass.
- Løytnant Graham! - Ja, sir.
Da jeg dro, ga jeg deg en ordre. Den har du ikke utført.
Nei, sir. Du ga meg kommandoen.
Deretter var det jeg som ga ordrene.
Det gjorde du. Ta en sigar.
Få dem ut, løytnant.
Vi stakk av fra franskmennene mens vi fulgte etter apachen...
men tiden løp fra oss.
Det ble stadig flere franske patruljer, men vi kom ikke nærmere Sierra Charriba.
- Hvor lenge siden? - Fire-fem timer siden.
Charriba sier du må finne fred med din kristne Gud...
siden du snart skal møte ham.
Vi må ha skadet den gamle mannen ved elva verre enn vi trodde.
Nå må han iallfall avslutte det.
Hittil har han sirklet seg vestover.
Om et par uker vil han ta oss i en dal...
eller midt i en elv, om kvelden eller om morgenen.
Når skal vi slutte å bekjempe indianeren på hans egne premisser?
Nå.
Nå stikker vi halen mellom beina og løper hjemover...
- rett mot Rio Grande. - Skal du la Charriba unnslippe?
La oss si jeg gir ham samme mulighet.
Men det må være overbevisende.
Først til høyre, så drar vi mot elva. Men vi må få opp farten.
Gjør vi ikke det, venter han bare på oss. Som nå.
- Hvordan kan vi vite det? - Vi vet det ikke før det skjer.
Til hest, løytnant, få dem ut.
- Kutt ham ned, Sam. - Gjør det selv, major.
Jeg syns han har fortjent det.
23. mars. I dag fikk vi vite at Riago hadde vært en ekte soldat.
Jeg angrer bittert på mine mistanker, og sikkert majoren også.
18. april. Vi stakk av fra apachene og franskmennene...
så snudde vi og dro mot elva og hjem.
Mennene var sinte, de ville fortsette jakten.
Og plutselig visste vi alle at vi ikke flyktet fra noe.
Vi var på vei mot slutten av jakten vår.
Det er bare en kilometer til elva herfra.
Dette er din siste sjanse, major.
Dette er et greit sted å gjøre det du planlegger.
Sersjant, setter du vaktene dine langt nok ute...
lar apachene dem kanskje være.
Men uansett hva som skjer, ikke skyt før du blir angrepet.
Bare husk ordrene dine og håp.
Lykke til, Potts.
Hvem skal du sende mot meg nå?
Skyt.
Han ser så liten ut nå.
Han var stor nok.
Nå, major...
eller på andre siden av elva i Texas?
Vi kan godt ta det nå, Ben.
Vil dere ha en slåsskamp, så har jeg en til dere.
Kom opp hit og se.
Vi hadde glemt franskmennene, men de hadde ikke glemt oss.
Hvor kommer vi oss over elva til Texas?
Dette er det eneste vadestedet innen en halv dags marsj herfra, major.
Få troppen til hest, løytnant, vi skal hjem.
- Sersjant Gomez! - Sir?
- Få karene til hest, vi skal av gårde! - Ja, sir.
Gratulerer, major.
Det ser ut som om du endelig har funnet deg en ekte krig.
- Sersjant Gomez. - Sir?
Plasser ut dine menn...
og forbered dere på et kavaleriangrep forfra.
De vil ikke angripe. Hvorfor skulle de gjøre det?
Ved å holde stilling, holder de oss her til de andre kommer.
- Vi må angripe dem. - Når jeg er klar.
- Løytnant Graham. - Sir.
- Klargjør artilleriet ditt. - Ja, sir.
- Det er klart, sir. - Simon.
Ta fram ammunisjonen...
vi er klare til å angripe Europas stolthet.
Ja, sir.
- Ben? - Jeg trenger fem mann til hest.
Jeg flankerer dem når du har stoppet angrepet.
- Greit. - Greit.
Løytnant, hev flagget.
- Flaggbærer! - Sir?
Hev flagget.
- Sersjant Chillum. - Sir!
Sikt inn på 460 meter. Vinkel 20...
- Si 28 grader. - Klar, sir!
Start ballet, løytnant.
Kanskje en kilometer.
De kommer nå.
- Sersjant Gomez. - Sir?
- Hornet er signalet for å skyte. - Ja, sir.
Kompani, angrip!
Om noen av dere skyter før signalet kommer...
dreper jeg dere.
På mitt signal, hestene. Jeg gjentar, bare hestene.
Få folk til hest.
Lag en frontlinje ved klippefoten.
Her kommer andre bølge, Ben. Vi er klare når du er det.
Slutt dere rundt meg!
Major, vi ses i Texas.
Det har du rett i. Hornblåser!
Dundee!
Alle er tilstede, sir.
Dine ordre, sir.
Av gårde, løytnant, rekker på to.
To og to på rekke.
- Menig Ryan! - Sir.
- Spill en melodi. - Ja, sir.
Framover!
19. april, 1865.
Etter en kort, men dyr kamp med franske soldater...
krysset vi Rio Grande og kom inn i USA igjen.
Den forlengede versjonen
Ripped by: SkyFury